Terve, sheriffi.
Mercury on todella hyvä auto.
Sinä päivänä minulla oli sellainen.
Minulla on ollut useita autoja.
Useita erilaisia.
Useita erilaisia autoja.
Se tyttö seisoi kadulla -
lähellä kanakojua. Se ei ollut Kentucky Fried, mutta samanlainen.
Ajoin Mercuryni siihen viereen ja avasin ikkunan.
Hänellä oli nahkahame -
ja paljon karvaa käsivarsissa. Siitä minä pidän.
Se tarkoittaa isoa tuheroa. Siitä minä pidän paljon.
Hän kysyi minulta, että kiinnostaako seura.
Vastasin kyllä, ja hän istui autoon.
Sitten me ajoimme rauhaisaan paikkaan, joka sopi molemmille.
Hän kysyi, paljonko haluan käyttää. "Mitä sen tuheron näkeminen maksaa?"
Tyttö halusi 25 dollaria.
Se ei ole työssäkäyvälle miehelle mikään pikkuraha.
Kaivon rahat esiin, hän työnsi ne kenkäänsä ja nosti hameen.
Ja edessäni oli ohut, kiero ja ympärileikkaamaton penis.
Voit uskoa, että halusin rahani takaisin.
Ålä nyt hätäile. Tämä ei ole San Quentin, vaan hullujenhuone.
He eivät vahingoita sinua.
Hän on tappaja. Eikö se häiritse? -ltse halusit ryhtyä toimittajaksi.
He ovat sieltä lehdestä. -Te olette opiskelijoita?
Jerry Woolridge. -Marsha Dwiggins ja Theresa Evans.
Hän on valokuvaaja. -lstukaa alas.
Tunsin erään nuoren John Legit Hunterin. Hänellä oli bensa-asema.
Hän oli niitä, tiedät mistä puhun, jotka eivät ansaitse omistamaansa.
Yksi mitä hän omisti oli kaunis nuori morsian.
Sarah. Oikea etelän kaunokainen.
Hän oli mielikuvani täydellisestä naisesta.
Joten otin asiakseni viedä hänet Hunterilta, joka ei ansainnut häntä.
Kerroinko, että hän oli ranskalainen, mutta väitti olevansa britti?
Sarahin viemiseen meni paljon nailonköyttä. Hän oli taistelija.
Nyt on tainnut käydä erehdys.
Puhuin opettajanne kanssa ja sanoin, että kuvia ei voi ottaa.
Tehän teette artikkelia, Vai mitä?
Koulun lehteen, mutta siinä on kuvia kuten muissakin lehdissä.
Karl ei halua tulla kuvatuksi. Ei edes suostunut pääsiäiskuvaan.
Lapiosta tulee pirusti liikaa meteliä.
Voin ainoastaan kysyä häneltä.
Tarvitaan räjähdys. Sitten pitää tutkia palaset. kun ne yhä palavat.
Karl, minun täytyy viedä sinut luokkahuoneeseen.
Tulehan nyt.
Muistatko, kun puhuin siitä lehdestä?
He haluavat kysellä vapautumisestasi. Heistä siitä saa hyvän tarinan.
Suostutko puhumaan heille?
He ovat naisia.
Se on hyvästä. Tulet kohtaamaan monia ihmisiä, kun pääset ulos.
Tämä auttaa sopeutumaan.
Hän suostuu puhumaan, mutta te ette saa esittää omia kysymyksiä.
Ja häntä ei kannata tuijottaa. -Mikä haastattelu se sellainen on?
Parempaan en pysty. -Voiko teiltä sitten kysyä jotain?
Miksi hänet vapautetaan? Entä jos hän tekee sen taas? Sitä sattuu.
Hän on suorittanut kakkunsa. Ja hänessä ei näy enää merkkejä.
Mitä merkkejä? -Murhanhimoisia merkkejä.
Teidän pitää astua ulos. -Miksi?
Olkaa niin hyvä.
Minun täytyy himmentää valot Karlia varten.
Toivottavasti näette yhä kirjoittaa.
Te kai haluatte tietää, miksi mä olen täällä.
Syy on kai se, että mä tapoin jonkun.
Mutta te kai haluatte tietää miksi, joten mä kerron alusta asti.
Mä asuin isän ja äidin talon takana suurimman ajan.
Majassa, jonka isä rakensi. He eivät halunneet mua taloonsa.
Yleensä mä istuskelin majassa ja katselin maahan.
Siellä ei ollut lattiaa, mutta mulla oli kuoppa jossa nukuin.
Parin täkin kanssa.
Isä teki lujasti töitä suurimman osan elämästään.
Minusta ei voi sanoa samaa.
Mä istuin majassa tai korjailin joskus ruohonleikkureita.
Ja kävin välillä koulussa.
Mutta ne toiset lapset oli aika ilkeitä mulle.
Pitivät hauskaa mun kustannuksella.
Joten yleensä mä vain istuskelin majassa.
Isä työskenteli vanhan ukko Dixonin sahalla.
Dixon oli ilkeä mies. Kohteli työntekijöitä huonosti.
Maksoi aika huonoa palkkaa. Juuri sen Verran että isä pärjäsi.
Mutta kai hän pärjäsi aika hyvin.
Joku niistä tuli aina majalle -
yleensä äiti, ja ruokki mua aika säännöllisesti.
Mä sain sinappia ja keksejä kolme tai neljä kertaa viikossa.
Dixonin ukolla oli poika nimeltä Jesse Dixon.
Jesse oli vielä ilkeämpi kuin isänsä.
Hän kiusasi mua aika paljon, kun mä olin koulussa.
Ja käytti Iähistön pikkutyttöjä hyväkseen.
Hän sanoi aina, että mun äiti on kaunis nainen.
Hän sanoi sitä aika usein, kun mä olin koulussa.
Te kai haluatte kuulla, mitä tapahtui, joten mä kerron siitä.
Yhtenä iltana mä istuin majassa omissa oloissani.
Odottelin, että äiti tulee opettamaan mulle raamattua.
Mä kuulin talosta jotain mekkalaa.
Mä juoksin paikalle katsomaan, mitä oli tekeillä.
Ikkunasta mä näin äidin lattialla ilman vaatteita.
Jesse Dixon makasi äidin päällä.
Hän oli tekemässä temppujaan.
Silloin mä näin punaista.
Nappasin Kaiser-viikatteen käteeni.
Jotkut sanovat sitä niittosirpiksi, mä sanon sitä Kaiser-viikatteeksi.
Siinä on pitkä puuvarsi ja pitkä banaaninmuotoinen terä.
Toinen reuna on terävä.
Sillä leikataan ruohoa teiden varsilta ja kaikkea muuta.
Mä menin sisälle ja iskin sillä Jesseä päähän.
Iskin sen pois äidin päältä.
Mutta se ei vielä oikein riittänyt -
joten mä iskin terällä toisen kerran ja melkein irroitin sen pään.
Tapoin sen.
Åiti hyppäsi ylös ja alkoi kiljua: "Miksi sä tapoit Jessen?"
Mä ymmärsin, että äiti oli tykännyt siitä mitä Jesse teki.
Se sai mut vielä vihaisemmaksi.
Joten mä otin sen viikatteen, mitä toiset sanoo niittosirpiksi -
ja iskin sillä äitiäni päähän.
Tapoin senkin.
Multa on kysytty, tekisinkö mä sen kaiken uudestaan.
Kyllä mä kai tekisin.
Katsoivat parhaaksi laittaa mut tänne, ja täällä olen ollut kauan.
Mä olen oppinut lukemaan vähän.
Raamatun lukemiseen meni neljä vuotta.
Mä ymmärrän siitä suurimman osan. Osittain se ei ollut sitä mitä odotin.
Mä olen nukkunut kauan hyvässä sängyssä.
Nyt he haluavat laskea mut ulos. Päästävät tänään vapaaksi.
Siinä oli kai kaikki, mitä oli sanottavaa.
Mutta jos te haluatte muutakin, kai mä voin kertoa.
Mä en tiedä, riittääkö tämä lehteenne.
Aiotko tappaa enää, Karl?
En kai. Ei ole syytä tappaa ketään.
Minne hän aikoo mennä? -Kai kotiinsa Millsbergiin.
Valvotaanko häntä? -Ei sen enempää kuin muitakaan.
Toivotan hyvää päivänjatkoa.
Melvin ohjaa teidät ulos.
Melvin, veisitkö tytöt ulos?
Kiitos. -Kiitos teille.
Pitää kai tottua katselemaan nättejä ihmisiä.
Ja parasta kai tottua siihen, että ne katsovat mua.
Hae nyt tavarasi. -Ei mulla ole kuin kirjoja.
Hae ne sitten. -Sopiihan se.
Sopiihan se.
Mitä saisi olla?
-Pitäisi saada suuhunpantavaa.
Mitä te haluaisitte? -Onko täällä yhtään keksejä?
Ei, niitä ei ole. Mutta kaikkea muuta löytyy.
Mitä hyvää siellä olisi?
Meillä on kerroshampurilaisia, hodareita, pirtelöä ja suklaata.
Luettelenko kaiken? -Mistä sä tykkäät?
Ranskalaiset on aika hyviä.
Ranskalaiset perunat? -Kyllä, ranskalaiset.
Mitä ne maksaa? -Normaali on 60 senttiä, iso 75.
Mä taidan ottaa niitä isoja. -Selvä. lsot ranskalaiset.
Nämä saakelin säkit on painavia ja hankalia.
Pyykkiäkö siellä on? -Joo.
Eikö isä tai äiti huolehdi niistä? -Åiti on töissä kaupassa.
Isä on kuollut. Jäi junan alle.
Miten kauas ne pitäisi kantaa? -Vähän alle kilometrin kai.
Mä voin kyllä auttaa. -Ei sinun tarvitse jos et halua.
Sopiihan se.
Minä olen Frank Wheatley. -Mä olen Karl.
Mikä sinun sukunimesi on? -Childers.
Mitä nuo kaikki kirjat ovat?
Siinä on raamattu ja joulukirja. Ja puusepän oppikirja.
Miksi sinä kanniskelet niitä? Eikö sinulla ole kotia?
Mä asuin sairaalassa. -Miksi?
Mä tapoin ihmisiä. Mä en kuulemma ollut terve ja mut laitettiin sinne.
He päästivät sinut pois? Miksi?
Sanoivat, että mä olen kunnossa. -Oletko sinä?
Tuntuu ihan hyvältä.
Tässä minä asun.
Sinä et vaikuta tappajalta. Laitetaan säkit kuistille.
Pidätkö sinä jalkapallosta? -Mä en ole koskaan osannut sitä.
Minä ja Barnettin kaksoset ja pari muuta pelaamme aina koulun pihalla.
Tule mukaan jos haluat pelata. Mekään emme ole hyviä.
Nähdään taas.
Karl? Et voi mennä sinne.
Mitä sinä täällä teet, Karl? -Mä haluan tänne takaisin.
Se ei käy. Sinä olet vapaa. Voit tehdä mitä haluat.
Se vapaus ei oikein sovi mulle.
Sinun pitää vain oppia. Se vie vähän aikaa.
Eikö sinulla ole siellä tuttuja? -Ei ole.
Isäsi kuulemma asuu yhä siellä.
Eikö hän auttaisi sinua yhtään? Anteeksi, nyt en ajatellut loppuun.
Eikö kukaan muu voisi auttaa? -Ei.
Mä en tuntenut siellä monia. En sellaisia jotka auttaisivat.
En tiedä minne he luulevat sinun menevän tai mitä tekevän.
Minun puolestani voisit palata tänne.
Minä yritän vain tehdä työni. Ymmärrätkö?
Tunnen erään veikon jolla on Millbergissä korjauspaja.
Me kävimme kirkossa yhdessä.
Sinä olet hyvä korjaamaan pieniä koneita. Jos minä puhuisin hänelle -
luuletko, että sinä voisit työskennellä hänelle?
Mä osaan korjailla ruohonleikkureita. -Tiedän, olen nähnyt.
Voisitko kokeilla sitä? -Kyllä kai.
En voi luvata, että pääset sinne. Minun pitää kertoa historiasi.
Mä en ole hyvä historiassa. -Tarkoitin sinun menneisyyttäsi.
Sitä miksi olit täällä.
Vien sinut sinne heti aamulla.
Eikö sinulla ole nukkumapaikkaa? -Ei ole.
Täällä et voi nukkua. Jos jotain tapahtuisi, minä olisin vastuussa.
Mä voin kai kävellä siellä täällä aamuun asti. Tai lukea kirjaa.
Karl, haluaisitko muffinsin? -Ei kiitos.
Jerry aikoo siis viedä sinut aamulla jonnekin?
Mä en tunne ketään Jerryä. -Hän puhuu minusta, Karl.
Hän vie mut Millsbergiin etsimään töitä. Mä synnyin siellä.
Haluaisitko kupin kahvia? -Kahvi saa mut tosi hermostuneeksi.
Voinko mennä nukkumaan, isä? -Totta kai.
Tänään nukut äidin kanssa. Karl nukkuu huoneessasi.
Miksi? -Koska hän on vieraanamme.
Oletko hereillä, Karl? -Kyllä.
Oletko istunut siinä koko yön? -Kyllä.
Nyt Iähdetään Iiikkeelle. -Sopiihan se.
Terve, Jerry. Siitä onkin pitkä aika.
Samoin. Mitä perheelle kuuluu? -lhan hyvää.
Penskat saavat minut hulluksi, ja Phyllis ajaa vararikkoon.
Oletko tavannut Scooterin, Jerry? -En usko.
Tässä on nyt se Karl. Ymmärrän, jos et sitten pidä tästä jutusta.
Hän oli vaikeuksissa nuorena. -Niinpä. Hakkasi äitinsä palasiksi.
Ja Dixonin pojan. Mutta sen mulkun olisin voinut tappaa itsekin.
Muistan myös tuon koulusta. Vähän jälkeenjäänyt.
Nykyään hän pärjää aika hyvin. En usko että hän satuttaa ketään.
Ei kai. Hän on siis hyvä mekaanikko? -Korjaillut koneita koko ikänsä.
Pelkäätkö häntä, Scooter? -En kai. Osaako hän puhua?
Kyllä. Hän voi siis asua täällä? -Jo vain.
Jos hän varastelee, sinä maksat. -Ei varastele. Hän on mukava heppu.
Meillä piisaa hommia. En saa Scooteriin vauhtia.
Karl, tulehan tapaamaan uutta pomoasi. Tässä on Bill Cox.
Voit asua takahuoneessa. -Hauska tavata, Karl.
Saat minimipalkkaa, ja tuolla ei ole muuta kuin vanha sänky ja WC.
Mainiota. Minä haen kirjasi, Karl. -Sopiihan se.
Sinä olet kuulemma näppärä korjailemaan ruohonleikkureita?
Mä olen räplännyt sellaisia.
Yleensä me tilaamme grilliltä lounaan. Me maksamme toistaiseksi.
Mä tykkään niistä ranskalaisista.
Samat sanat.
Tuplahampurilainen on myös hyvä.
Olet työskennellyt tänään hyvin. He olivat oikeassa sinusta.
Varo vain, Scooter, tai hän vie työpaikkasi. Nähdään aamulla.
Odota minua.
Sängyn alla on huopa, ja vessassa saippuaa peseytymistä varten.
Me laitamme ovet lukkoon, joten et pääse yöllä ulos.
Ethän ollut menossa mihinkään?
Jos kaikki menee hyvin, saat oman avaimen jotta pääset liikkumaan.
Kerroinko sen tarinan parista hepusta jotka kusivat alas sillalta?
He roikottivat vehkeitään sillalta alas.
Kalifornialainen heppu sanoi: "Onpa tämä vesi kylmää."
Ja Arkansilainen vastasi: "Kyllä, ja syvää."
Tajusitko? Hyvä juttu. -Niin oli.
Olet tainnut kertoa sen minulle aikaisemminkin.
Se on klassikko.
Karl, ajattelin tuossa että ei ole kristillistä pitää sinua lukittuna.
Kun olit jo pitkään lukittuna. Sinun pitää saada liikkua miten haluat.
Ota tämä avain. Pääset liikkumaan öisin.
Sopiihan se.
Onko ranskalaiset hyviä? -Kyllä ne on.
Onko sinulla yhtään rahaa?
He antoivat vähän, kun vapauttivat mut.
Mä käytin osan, kun ajelin bussilla ja söin ranskalaisia.
Saat tänään tämän viikon palkkasi jotta sinulla olisi taskurahaa.
Osta illalla itsellesi hammastahnaa ja peseytymisvälineitä.
Osta myös lehtiä ja karkkia, jotta sinulla on illalla tekemistä.
Sopiihan se. -Pidä loppupäivä vapaata.
Hei! Luulinkin kuulevani täältä ääniä. Sinähän olit Karl?
Kyllä. Ja sinä olet Frank.
Mitä sinä täällä teet? -Sinä pyysit mua käymään.
Haluaisitko lähteä pelaamaan? -Mä en ole siinä hyvä.
Tulin vain katsomaan sinua. -Lähden katsomaan äitiä kauppaan.
Hän on töissä kahdesta kahdeksaan. -Vai niin.
Haluatko tulla tapaamaan äitiäni?
Mun ei pitäisi häiritä häntä. -Tule nyt. Hän on tosi mukava.
Ja hän antaa meille mitä haluamme.
Mun pitikin käydä kaupassa. Myydäänkö siellä hammastahnaa?
Siellä myydään vähän kaikkea.
Minä en kerro hänelle, että olit sairaalassa murhien takia. Tule.
Opettelisit vähentämään rasvaa. -Rasvaa pitää laittaa kaikkeen.
Paistettuun kanaan ja okraan, kekseihin ja kastikkeeseen...
Hei, äiti. Hei, Vaughan. -Haluat kai karkkia ja limua?
Hampaasi mätänevät. Mutta tässä...
Purkkiliha on alennuksessa -
ja sopiva penska voisi saada pari purkkia ilmaiseksi.
Ei kiitos. lsä sanoi että se on tehty pippeleistä ja sisälmyksistä.
Ålä puhu tuollaisia. Kuka tuo outo mies on?
Voinko auttaa teitä? -Se on Karl. Tapasimme pesulassa.
Karl, tässä on äiti. Ja Vaughan. Hän on pomo.
Hän antaa äidille aina vapaata, koska he ovat parhaat ystävät.
Hauska tavata, Karl. -Hauska tavata.
Frank, tulisitko tänne?
En muista nähneeni sinua ennen. -Mä en ole käynyt täällä ennen.
Tämä kauppa ei ennen ollut tässä. -Se on ollut tässä 17 vuotta.
Mä asuin täällä 12-vuotiaaksi asti.
Mikä sinut toi takaisin? -Että mitä?
Miksi olet täällä nyt? -Mä pääsin pois sairaalasta.
Vai niin. Miten pitkään aiot viipyä?
Herra Woolridge järkkäsi mulle hommia Bill Coxin pajalta.
Onko sinulla perhettä täällä? -Eipä juuri.
Åiti sanoi, että voit asua meidän autotallissa. Auto ei mahdu sinne.
Frank kertoi sinusta, ja hänelle seura kelpaisi kun isäkin on kuollut.
Ei sinun kannata asua siellä pajalla. Jälkeenjäänyt raukka.
Hän pääsi juuri sairaalasta. -Saisimmeko me karkkia ja limua?
Ottakaa pois... Onkohan se turvallista?
Frank on hulluna häneen. Hän auttoi pyykkien kanssa.
Mutta hän ei ollut sairaalassa turhan takia.
Hän on jälkeenjäänyt. Frank kaipaa isähahmoa. Doylesta ei siihen ole.
Sinua Frank ei taida nähdä kaverina. -Ja Karl on kaveri?
Tämä on minun salapaikkani. Tulen tänne kun haluan olla yksin.
Kävin täällä Karen Crossin kanssa. Hän on tyttöystäväni... tai oli.
Me pidimme kädestä kiinni tai luimme toisillemme lampun valossa.
Hän ei halunnut olla minun kanssani koska minulla ei ole rahaa.
Hänen isänsä on hammaslääkäri ja he ovat rikkaita.
Olivatko sinun vanhempasi rikkaita? -Ei. Meillä ei ollut paljon.
Ovatko he yhä elossa?
Åiti on kuollut. lsä kai elää, mutta se ei halua nähdä mua.
Mistä sen tiedät? -Ei se ole koskaan halunnut.
Miten äitisi kuoli?
Ei sun parane kuulla sellaisia. Olet vasta poika.
Sun pitää pysyä vielä iloisena. Se muu tulee sitten myöhemmin.
En ole ollut iloinen siitä saakka kun isä kuoli. Kunpa hän eläisi yhä.
Åiti on kiva, mutta haluaisin molemmat.
Kävimme kerran Memphisissä ja satoi niin kovaa, että tietä ei näkynyt.
Mutta minä en pelännyt koska isä ajoi.
Nyt tunnen äidistä samoin.
Åidillä on nykyään poikaystävä. Nimeltään Doyle Hargraves.
Hän tienaa hyvin rakennushommissa, mutta ei silti anna meille rahaa.
Huono tyyppi. Hän on ilkeä äidille ja minulle.
Åiti sanoo, että hän on mustasukkainen minusta isälle.
Hän nukkuu joskus meillä, vaikka hänellä on oma talo.
Kuulemma muiden tyttöystävien takia.
Kun hän ei ole meillä, kaikki on hyvin. Silloin ei hermostuta.
Miksi äitisi on sitten tyttöystävänä jos Doyle on sille ilkeä?
Koska hän ei ole aina ilkeä. Ja äiti on yksinäinen.
Hän uhkasi tappaa äidin, jos äiti lähtee. lsä kyllä tappaisi Doylen.
Vaughan on tosi kiltti äidille.
Mutta hän ei pärjää Doylelle. Hän on hassu. Sellainen hintti.
Hän pitää miehistä enemmän kuin naisista. Siksi hän ei osaa tapella.
Hän on kotoisin St. Louisista. Sellaiset pärjää paremmin siellä.
Kunpa hän pitäisi naisista. Hän voisi olla äidin poikaystävä.
Muistatko kun kerroin, että isä jäi junan alle?
Taidan muistaa.
Se ei ole totta. Hän ampui itseään haulikolla tahallaan.
Miksi mahtoi sen tehdä? -Koska hän ei tienannut tarpeeksi.
Niin kirjeessä luki. Hän sai kenkää ja teki sitten hanttihommia.
Minusta hän huolehti meistä hyvin.
Tapoitko sinä oikeasti jonkun? -Kyllä.
Kenet sinä tapoit? Olivatko he pahoja?
Niin mä luulin. -Ehkä se oli heille oikein.
Kun mä kasvoin, mä opin, että ketään ei pidä tappaa.
Ei se haittaa jos puolustaa itseään. Oliko se itsepuolustusta?
Isäni oli hyvä. Liian moni hyvä ihminen kuolee.
Oletko varma, että haluat muuttaa? Kaikki on sujunut täällä hyvin.
Se poika haluaa sitä. -Selvä. Nähdään sitten aamulla.
Mitä tuolle puutarhakoneelle kuuluu? -Se toimii nyt hyvin.
Sinä korjasit sen? Scooter sanoi sen olevan korjauskelvoton.
Mutta hän nyt on aika hyödytön veikko. Sinä piru vie korjasit sen.
Nähdään aamulla. -Sopiihan se.
Jos haluat jonkun kahelin asumaan autotalliin, niin siitä vain.
Mutta en halua että työkalujani varastetaan. Taidan viedä ne kotiin.
Mutta hän on tosi rehellinen. -Puhuinko minä sinulle, Frankie?
Ette. -Oikein. Puhuin äidillesi.
Hän päättää. Ja sen takia, että kysyi minulta eikä sinulta.
Onko se niitä hulluja joka kuolaa ja hieroo paskaa hiuksiinsa?
Sellaisen lähellä on vaikea syödä. Kuten antiikin ja kääpiöiden.
Minä en voi sietää antiikkiesineitä tai kääpiöitä.
Sinun ei pitäisi olla noin kamala.
Ehkä ei, mutta se on totuus. Se heppu saa minut vielä sairaaksi.
Miksi se oli hullujenhuoneessa? -Hän on jälkeenjäänyt.
Ei. Hän on varmasti tehnyt jotain.
Monet hullut juoksentelevat vapaalla jalalla. Mieti sitä.
Tiedätkö mitä hän teki, Frank? -En ole varma.
Ota sitten selvää. Jos hän vaikka hakkasi perheensä palasiksi.
Se on totta. Kysy häneltä. Mutta älä loukkaa hänen tunteitaan.
Hän vaikuttaa niin mukavalta. -Sinä sitten pidät mukavasta väestä.
Kaikki ovat niin mukavia... Eikö se tyttöystäväsi ole muuten tulossa?
Kyllä. Hän vie minut jäätelölle. -Sehän on mukavaa.
Mistä minä sitten saan ruokaa? -Et ole rampa. Kokkaa itse.
Väitätkö sinä vastaan? Se saa minut kiimaiseksi.
Frank, mene huoneeseesi leikkimään. -En halua leikkiä.
Poika ei halua leikkiä, muru. Ollaan sitten tässä kuin oikea perhe.
Kunnes kaheliystäväsi ja homoystäväsi saapuvat.
Karl? -Niin?
Aiot siis asua täällä? -Poika haluaa sitä.
Oletko jo koputtanut?
En. -Oletko seissyt siinä kauan?
Vissiin hetken aikaa.
Meidän pitäisi puhua ennen kuin sinä kotiudut tänne. Kävisikö lounas?
Mä söin juuri äsken. -Tarkoitin huomenna tai ylihuomenna.
Kai mä voisin syödä jotain puoleltapäivin.
Bill Cox hankkii mulle ruokaa. Mutta hän voi kai jättää sen väliin.
Haen sinut sitten puoleltapäivin. -Sopiihan se.
Tyttöystäväsi saapuu.
Hei, tulkaa sisään.
Tulkaa sisään ja istukaa alas.
Miten menee, Karl? -Siinähän se.
Frank, vie Karl autotalliin.
Lähdetäänkö sitten, Vaughan? -Mikä kiire teillä on, muru?
Haluatko Karlin kanssa mukaan? -En, meillä on hommia.
Vaughan, kuulin että sinä ja Sellers olette pelehtineet hautausfirmassa.
Albert ja minä olemme ystäviä. -Ja enemmänkin.
Dick Rivers näki teidät housut kintuissa Olgetreen rouvan edessä.
Ja muija makasi arkussa kuolleena. -Tuo on täysi Vale.
Frank, me tulemme pian takaisin. Ateriasi on uunissa.
Hänelle olit siis laittanut ruokaa? Vaughan, minä pelleilin.
Laskin vain leikkiä. -Tiedän. Olet oikea hupiveikko.
Tulehan tänne juttelemaan, Karl.
Mennään autotalliin, Karl. -Helvetti, minä haluan jutella!
Mitä sinulla on laukussa?
Sitä ja tätä. Hammastahnaa ja muuta.
Mitä nuo kirjat ovat? -Erilaisia. Yksi on raamattu.
Uskotko raamattuun, Karl? -Suurimpaan osaan.
Mä en ymmärrä siitä kaikkea. -Minä en ymmärrä siitä mitään.
Hän sai sen pojan ja hän sen pojan -
ja herran nimeen joku sanoi jotain paskaa. Miten kaheli sinä olet?
Lopeta, Doyle. -Ole hiljaa. Aikuiset puhuvat.
Olitko lukkojen takana siksi, että paloittelit jonkun kirveellä?
Mä en muista koskaan käyttäneeni kirvestä.
Joten sinä olet vain jälkeenjäänyt?
Minua ei pelota vaikka olisitkin joskus käynyt jonkun kimppuun.
Luuletko, että minä pelkään sinua? Taidat olla vain tavallinen kaheli.
Kunhan lasken leikkiä. Tervetuloa matalaan majaamme.
Frank tarvitsee ystäviä.
Frank on heikko. Hänen isänsä kasvatti hänestä surkimuksen.
Ålä puhu minun isästäni. -"Alä puhu minun isästäni."
Painukaa nyt sinne autotalliin.
Antaa mennä. -Tule, Karl.
Frankie?
Ålä sitten puhu tästä äidillesi. Ettei hän ala huolestua sinusta.
Haluaisin tappaa tuon paskiaisen. Minä vihaan häntä.
Ålä puhu tuollaisia. -Minä vihaan häntä.
Mutta sen ei pitäisi puhua sulle sillä tavoin. Kelvoton tyyppi.
Ilkeä sulle ja äidillesi.
Sun äitisi, ja se kaveri joka vie mut syömään, palaa tänne pian.
Aiotko olla täällä kauan? -Jos sä haluat niin.
Haluaisitko purkkilihaa ja keksejä?
En käsitä miten sinä voit syödä tuota, kun siinä on kaikkea.
Maistuu ihan hyvälle. -Sinä puhut mukavasti.
Ja sä puhut mukavasti.
Luulçtko, että siellä on pippeleitä? -Alä käytä tuollaisia sanoja.
Se haisee hassulta. -Niin kai...
Sä olet oikeassa. Tuolla taitaa olla yksi.
Kiitos.
Saisinko mä sitä sinappia?
Kiitos.
Toin sinut tänne siksi, että haluan puhua eräästä asiasta.
Parempi kun puhun suoraan. Mistä aloittaisin?
Linda ja Frank ovat minulle hyvin tärkeitä. Kuin perhe.
Oma perheeni on kamalaa väkeä.
Itse asiassa minä rukoilin monta vuotta, että isäni kuolisi.
Mutta terapian avulla ymmärsin, että haaskaan energiaa vihaamalla isääni.
Nyt en enää välitä.
Meillä on paljon yhteistä, niin oudolta kuin se kuulostaakin.
En tarkoita fyysisesti tai psyykkisesti -
vaan tunnetasolla. Ne kortit jotka meille on jaettu...
Me olemme erilaisia. Ainakin muiden mielestä.
Sinulla on se vaivasi tai jokin.
Minun vaivaani ei ole niin helppo nähdä.
Sanon sen nyt suoraan: Minä olen homo.
Yllättikö se sinut, että olen homo?
Tiedäthän mikä homo on? -En mä taida.
Homoseksuaali. Minä pidän miehistä. Seksuaalisesti.
Hassu hintti.
Se oli pahasti sanottu. Noin ei pitäisi sanoa, Karl.
Joku on opettanut sen sinulle? -Mä olen kuullut niin sanottavan.
Tällaisessa pienessä kaupungissa on vaikeaa elää homona.
Olen halunnut lähteä usein.
Mutta koska rakastan Lindaa, Frankia ja erästä muuta -
olen jäänyt tänne. Mutta kuitenkin...
Haluan kertoa, että sinulla ei tule olemaan helppoa siellä autotallissa.
Doyle on hirviö.
Ei pelkästään ahdasmielinen juntti, vaan vaarallinen.
Olen sanonut Lindalle, että jonain päivänä hän vahingoittaa heitä.
Ehkä jopa tappaa heidät. Olen nähnyt sen hänen silmistään.
Doyle tekee elämästäsi helvetin.
Vielä eräs asia.
Se ei kuulu minulle, miksi olit hoidossa.
Kaikilla on menneisyytensä.
Ehkä sinä yritit itsemurhaa.
Ehkä teit jotain kamalaa.
Mutta minä näen edessäni hellän ja yksinkertaisen miehen.
Haluan sinun vain lupaavan minulle -
että kykenet elämään Frankin ja Lindan kanssa.
Sinähän et koskaan vahingoittaisi kumpaakaan heistä, ethän?
Mä en koskaan vahingoittaisi heitä.
Sitä minäkin. Pyydän anteeksi, jos olen jotenkin loukannut sinua.
Sinä vaikutat ajattelijalta.
Tunnut aina olevan syvissä aatoksissa.
Kerrohan, mitä ajattelet juuri nyt?
Että mä haluaisin viedä vähän ranskalaisia kotiin.
Entä ennen sitä?
Pitää miettiä...
Ajattelin, että mulle kelpaisi vielä joku purkki sitä lihaa, jos löytyy.
Ota lisää salaattia, Frankie.
Nosta lautastasi. -Minä otan itse.
Miksi Karl ei syö meidän kanssamme? -Hän sanoi syövänsä tuolla.
Ålä anna sen häiritä. -Häntä käy vain sääliksi.
En tiedä kuka sen helvetin kähinän keskellä voisi syödä.
Hän pitää kyllä hassua ääntä. -Minä pidän siitä.
Se kuulostaa ihan kilpa-autolta vapaalla. Auttaa hermoiluuni.
Mitä sinullakin on hermoilemista?
Sinulla ei ole laskuja, ei edes työtä, eikä nalkuttavaa akkaa.
Minä vain olen hermostunut.
Saisinko vähän kinkkua? -Kyllä. Anteeksi.
Tiedätkö mitä?
Nyt ke_l_<sin mitä teen illalla. -Alä viitsi, Doyle.
Minä soitan bändin pojille. Järjestetään kunnon pirskeet.
Olisi hauskaa esitellä heille Karlia. -Ei tänään. Minä en jaksa.
He ovat täällä aina aamuun asti.
Sinun ei tarvitse tehdä muuta kuin tuoda perunalastuja ja jäitä pöytään.
Viimeksi sinä suutuit ja käskit niiden pysyä poissa täältä.
Se ei kuulu sinulle. Ja ystävät tekevät sellaista.
Paskat. Nyt minä soitan.
Linda, käy hakemassa kitarani autotallista.
Nytkö? -Nyt. Minä soitan heille.
Morris? Miten menee? Missä Randy ja pojat ovat?
Nyt! Frankie, auta äitiäsi.
Milloin me oikein syömme? -Myöhemmin. Hae se kitara.
Kerää porukka kasaan... Soita heille.
Soita loppuun asti. Ålä lopeta kesken keikan.
Mitä pidit, Vaughan? -Kuulostaa ihan hitiltä.
Entä piditkö sinä siitä, Karl? -Kyllä kai.
Lopettakaa jo se mekkala! Täällä ei kuule mitään!
Ja vielä keskellä yötä! Minä soitan poliisille!
Olen sanonut jo kolme kertaa, että laki on minun puolellani!
Poliisipäällikkö on kaverini, joten lätty kiinni, vanha ukko!
Linda, siivoa tämä ja laita kangas kamojen päälle.
Me lähdemme hakemaan lisää viinaa. Karl ja Vaughan, lähtekää mukaan.
En usko. Pitää ehtiä aamulla töihin.
Ålä pelleile. Niin meidänkin. -Hän ei halua lähteä, Doyle.
Alat vielä riehua. Olet kännissä. -Minä lupaan olla kiltisti.
Rakastan sinua, pulu.
Yritän vain saada heidät kuulumaan porukkaan, muru.
Tule, Vaughan. Tästä tulee hauskaa. Mennään, Karl.
Jätä se tamburiini rauhaan. -Mä en ole tehnyt mitään.
Hei! Eikö kukaan jeesaa minua?
Mistä te siis oikein puhutte?
Aivan niin, järkevä ystäväni. -Nyt en tajua.
Ei muuta lisättävää. -Morris on oikea filosofi.
Siksi me kaksi kirjoitamme biisit.
Minä sävellän hyviä melodioita, ja Morris rustaa sanat.
Kuten Procol Harumin Gary Brooker.
Me emme ikinä soita teidän biisejänne. Te vain puhutte.
Meidän biiseissä ei edes lauleta.
Kun ei saatana ole mikrofonia tai kunnon kaiuttimia!
Kirjoitimme yhden. Sen nimi on: "Stuartilla on mukava auto."
Ja sen perässä lukee suluissa, niin kuin kantribiiseissä:
"Yleensä joku on takaboksissa."
Ja minä hyräilin sävelen. -Alä epäile neroa, Vaughan.
Morris on runoilija. Kuten ennen vanhaan.
Kirjoitin uuden biisin nimeltä "Saalis". Näin se menee:
Olen ulkona huonolla säällä, mutta varsin hyvällä päällä -
koska kaadoin saaliin täällä.
Mies elämäänsä suree, kun kakkua linnassa puree.
Hän kovin yksin on ja melko onneton -
kun kaikki menneet on. Hän jättää sielunsa!
Sitten, kuten runoissa, perään kolme pistettä...
Siihen ajatuskatko, ja sitten...
Hän jättää sielunsa, vedet väistyvät -
alla selkäytimen jota kutsumme -
ihmiskunnaksi.
Helvetin hyvä biisi, Vai mitä Doyle?
En usko. Ne kolme pistettä kuuluivat "selän" ja "ytimen" väliin.
Siellä ne olivat. -Ne ovat siellä missä sanon.
Huolehdi sinä vain sävelestä. Se on sinun hommasi.
Minä en ymmärrä sanoja. -Lopettakaa, tai minä sekoan.
Ja Karl on jo valmiiksi sekaisin.
Et sinä niitä noin kirjoittanut.
Me emme kaipaa hienoja sanoja. Me kaipaamme treenausta.
Me tarvitsemme kunnon keikkoja!
Ei tällaista soittelua jossain kuisteilla.
Meillä ei ole mitään bändiä! Meidän ei tarvitse saatana treenata!
Me ei kaivata mitään managerin mulkkua!
Onnettomia helvetin häviäjiä!
Minä olen täällä ainoa täysjärkinen. Painukaa helvettiin talostani!
Tämä on Lindan talo.
Kohta tulee lättyyn! Jos vielä puhut minulle niin kuolet, Vaughan!
Painukaa helvettiin, ennen kuin minä pistän hulinaksi!
Entä soittimet?
Tulehan tänne, saatanan mulkku!
Antaa vetää! Painukaa helvettiin!
Liikettä!
Antaa mennä!
Randy, senkin pulunnussija!
Mene treenaamaan, jumalauta!
Morris, saatanan neropatti, perse ylös ja ulos!
Huono homma, Doyle. Sinussa on jotain vikaa.
Painu helvettiin! -Ei tällaista tarvitse sietää.
Pisteet näyttävät hyvältä paperilla. Nyt paljastit vain oikeat karvasi.
Ulos talostani, saatanan mystikko!
Hei! Käskin häipyä!
Se koskee myös hinttejä ja hulluja! Liikettä niveliin!
Tämä on minun taloni. Minä päätän, ketkä lähtevät.
Mene omaan taloosi tyttöjesi luokse.
Ei kannata puhua tuollaisia kun minua kyrpii. Voi tulla lättyyn.
Ålä koske häneen. -Olipa hauskaa, Vaughan.
Linda, mene nukkumaan ja vie räkänokka mennessäsi.
Mene ulos. Olen väsynyt siihen, että lapseni pitää kestää tällaista.
Ryhdistäydy, tai saat kenkää lopullisesti.
Jos sen teet, niin minä tapan sinut, Linda.
Parempi niin... -Voin todistaa, että hän uhkaili.
Sinä painut nyt helvettiin!
Ålä määräile minua. -Mene.
Ålä määräile minua. -Mene!
Ålä määräile minua...
Ålä tee tätä, Linda! -Minä soitan poliisit!
Jätä äiti rauhaan! Anna meidän olla!
Jätä meidät rauhaan.
Hyvä on. Minä lähden nyt.
Voi saatana.
Minä lähden kotiin selviämään.
Mene sitten!
Asiat ovat huonosti, Linda... Minä rakastan sinua.
Minä vihaan sinua! -Ja minä sinua, nilkki!
Ei, en vihaa. Rakastan äitiäsi.
Minä en osaa selittää tätä.
Te olette kummajaisia. Pitäkää hauskaa.
Minä soitan huomenna. Olen pahoillani, muru.
Sanoin, että olen pahoillani, Linda.
Haistakaa sitten paska.
Ja jos sinä vielä lyöt minua -
tulet katumaan, että isäsi koskaan roiskaisi sinut ulos!
Oletko kunnossa, äiti? -Olen. Yritetään unohtaa tämä.
Mehän emme kaipaa pahoja ajatuksia? -Emme kaipaa, rakas.
Minä keitän vähän kahvia. Haluaisitko kupin, Karl?
Kahvi tekee mut hermostuneeksi.
Sinä pelästytit minut. -Mä en tarkoittanut.
Haluaisitko sinä jotain? -En, rouva.
Kaksi heppua seisoi sillalla matkalla vessaan.
Toinen sanoi, että vesi on kylmää, ja toinen sanoi, että se on syvää.
Toinen heppu taisi olla Arkansasista. Tajusitko?
Johan nyt.
Voisitko tehdä mulle keksejä? -Nytkö?
Sitten kun se sopii. Mä en halua olla vaivaksi.
Nyt on melkein aamiaisen aika. Pitää lähteä töihin kolmen tunnin kuluttua.
Jos nukkuu vain pari tuntia, se on pahempaa kuin ei nuku ollenkaan.
Niin se on.
Istu alas, niin saat keksejä. -Sinappi sopii niihin.
Kiitos.
Tiedätkö, minä työskentelen erään tytön kanssa -
joka on hieman tukeva, mutta muuten oikein söpö.
Hän on hieman hidas.
Hän on... Hän ei ole jälkeenjäänyt.
Haluaisitko ehkä tavata hänet?
Vaughan kutsui meidät päivälliselle. Pyytäisimmekö hänet mukaan?
Kyllä päivällinen kai kelpaisi.
Vaughanin ystävä tulee myös. Ja Frank.
Frank pitää sinusta todella paljon. Olet kuulemma rauhoittava.
Mäkin pidän Frankista. Me ollaan hyviä kavereita.
Ei ole oikein, että sä et tiedä, miksi mä olin sairaalassa.
Se ei kuulu minulle.
Olen tosin miettinyt sitä. Oliko kyse hermoromahduksesta?
Mä tapoin äitini ja erään Jesse Dixonin.
Mä luulin, että ne tekee väärin. Mä olin jotain poikasi ikäinen.
Nyt mä olen kuulemma parantunut. -Muistan sen. Olin silloin pieni.
Mutta kuulin siitä monta kertaa. Ja nyt olet kunnossa?
Kyllä.
Mä pidän teidän autotallista.
Mä en ikinä satuttaisi teitä kahta.
Mä vannon vaikka käsi raamatulla. -Tiedän sen kyllä.
Nyt minä teen niitä keksejä.
Mitä kuuluu, Jerry?
Miten menee? -Hyvin kiitos. Mitä sinä täällä?
Tulin katsomaan miten Karl pärjää.
Hän on aika hiljainen veikko. Eikä ole uhkaillut henkeäni.
Hän tosiaan osaa korjata ruohonleikkureita.
Ja rakastaa ranskalaisia. Heppu voi syödä neljä isoa annosta kerralla.
Asuuko hän yhä täällä? -Hän muutti Wheatleyjen autotalliin.
Se pikkupoika on tainnut adoptoida hänet. Hänellä on täällä oma avain.
Kaikki on oikein hyvin. Scooter, vie Jerry Karlin luokse.
Pärjäätkö sinä varmasti sen naisen ja pojan luona?
Tietävätkö he sinusta? -Mun historian?
Mä kerroin heille.
Ne tietää, että mä olen kunnossa.
Rouva teki mulle keksejä. -Johan nyt.
Se poika on mun ystävä.
Se pitää mun puheesta, ja mä pidän sen puheesta.
Tiesin, että sinä pärjäät. Halusin vain tarkistaa.
Morjestan vielä Billiä ja lähden sitten takaisin.
Karl, vilkaisisitko tätä? Se ei suostu käynnistymään.
Nähdään. -Poikkeile taas. Me pärjäämme kyllä.
Siinä ei ole bensaa.
Ota opiksi, Scooter. Perusasiat ensin.
Maistuuko ruoka? -Kyllä.
Hyvä. En ole vielä päättänyt osaanko kokata.
Karl, tiesitkö että Melinda valittiin kuukauden työntekijäksi?
Eikö ole hienoa? -Kyllä se kai on.
Niin voi käydä, jos pitää hinnoittelusta yhtä paljon kuin minä.
Karl, ehkä sinä ja Melinda haluaisitte lähteä kävelylle?
On niin kaunis ilta. -Ålä hätäile, Vaughan.
Kävely on joskus mukavaa. -Minä seison töissä koko ajan.
En löydä mistään sopivia kenkiä. -Kokeile sairaalakenkiä.
Tai sellaisia, mitä kahvilan emännät käyttävät koulussa.
Kipeät jalat saavat minut äkäiseksi.
Jos jalat ovat kipeät, ei kassassakaan ole kivaa.
Te pojat olette kovin hiljaisia. -En osaa sanoa kengistä mitään.
Tämä saattaa kuulostaa todella kornilta, mutta...
Muutama viinilasillinen saa minut sentimentaaliseksi.
Tunne ryöpsähti ylitseni... Haluan teidän tietävän -
että minä välitän suuresti jokaisesta täällä olijasta.
Tuo oli herttaista, Vaughan. Ja me välitämme sinusta.
Melinda, ethän mainitse kaupassa että Albert oli täällä tänään?
Sopiiko? -Miksi en?
Koska ihmiset puhuvat, ja levittävät ilkeitä juoruja.
Haluan pitää tietyt asiat yksityisinä.
Siitä, että sinä ja Albert olette sillä tavalla?
Koko kauppa tietää jo. He puhuvat siitä aina.
Maureen kertoi kamalan jutun siitä miksi sinua ei haluta enää kirkkoon.
Karl, mitä jos sinä ja Melinda menisitte kävelylle? On kaunis ilta.
Sopiihan se.
Tämä on hyvää.
Sinä kävelet aika lujaa. -Niin kai.
Nämä ovat huonoimmat kenkäni. Miten kauas sinä halusit mennä?
Mä en ole miettinyt sitä.
Se ei vain suostu käynnistymään. -Tarkistitko liitokset?
En tarkistanut. -Se voi olla syynä.
Onko Karl täällä .7 - Kyllä.
Karl, sinulle on vieras. Joku tyttö kukkien kera.
Tule nyt. Hän haluaa jutella.
Hei, Karl. Minulla on lounastauko.
Nämä olivat tarjouksessa. $2,99 miinus työntekijäalennus.
Koska minä en tuonut sinulle mitään treffeillemme -
niin ajattelin antaa nämä nyt.
Kiitos. -Scooter, lähdetään hakemaan ruokaa.
Ethän sinä ikinä lähde sinne. -Mennään nyt, piru vie.
Suokaa anteeksi kielenkäyttöni.
Ajattelin vain tuoda ne.
Oli mukavaa kävellä. Sain ison rakon kantapäähän.
No, nähdään taas joskus.
Rakko voi olla tosi kipeä.
Kukat ovat nättejä. Mä olen aina tykännyt kukista.
Minä myös.
Mistä tiesit, että olin siellä?
Ovi oli raollaan. Mä ajattelin, että sä olet siellä leikkimässä.
Oletko töistä tulossa? Mistä sait nuo kukat?
Se kuukauden työntekijätyttö antoi nämä kiitokseksi kävelystä.
Minä olin matkalla salapaikkaan. Lainasin yhden kirjoistasi.
Saat lainata niitä aina kun haluat. -Sen nimi on Joulutarina.
Se on se joulukirja, mistä mä puhuin.
Lähdetkö mukaan? -Sopiihan se.
Mennään sitten.
Tiedätkö miksi haluaisin, että sinäkin pelaisit jalkapalloa?
Koska se on hauskaa. Se vie ajatukset muualle.
Kun juoksee kohti maaliviivaa ei ehdi ajatella mitään muuta.
Minä en ole hyvä, mutta isä sanoi aina, että hän on ylpeä minusta.
Oliko sinulla yhtään siskoja tai veljiä pelikavereina?
Yksi oli vähän aikaa...
Mutta se ei kasvanut tarpeeksi isoksi.
Miksi ei? Kuoliko se? -Kyllä.
Miksi? -Se syntyi vähän liian aikaisin.
Isä ja äiti sai sen jotenkin ulos vähän liian aikaisin.
Kuoliko se siihen?
Isä tuli mun majaan ja käski heittämään jotain pois.
Se oli pyyhe missä oli jotain sisällä.
Mä lähdin roskatynnyrille, mutta avasin sitten sen pyyhkeen -
koska sieltä kuului ääntä ja jotain liikkui.
Se pyyhe oli ihan verinen.
Siellä oli pieni vauva, vain oravan kokoinen.
Se oli elossa? -Silloin se oli.
Poika Vai tyttö? -Se oli pieni poika.
Sinä heitit sen roskatynnyriin? -Se ei tuntunut oikealta.
Mä otin kenkälaatikon ja tyhjensin sen ruuvareista ja pulteista.
Mä laitoin pikkukaverin laatikkoon, ja hautasin sen pihamaan reunaan.
Se tuntui paremmalta. -Oliko se silloin yhä elossa?
Mä kuulin vähän itkua sen laatikon läpi.
Mutta eikö sitä olisi pitänyt hoitaa jos se oli sinun veljesi?
Mä olin vasta kuusi tai kahdeksan. En mä olisi osannut.
Mä en osannut hoitaa vauvaa. lsä ja äiti ei halunnut sitä.
Ne opetti mut tekemään mitä ne käski.
Kai se oli parempi antaa takaisin Herran haltuun.
Tuo saa minut surulliseksi.
Etkö olisi voinut tehdä jotain?
Jos se olisi ollut minun veljeni, niin se kyllä eläisi yhä.
Se saa myös mut surulliseksi. Kun mä olisin voinut tehdä jotain.
Lapsille ei pitäisi tapahtua pahaa.
Pahat jutut pitäisi tapahtua vain aikuisille. Niin se on.
Ei olisi pitänyt kertoa tätä sulle.
Sun ikäisenä ei pitäisi kuulla tällaisia. Mutta se vain tuli ulos.
En tarkoittanut mitään pahaa. Etkä varmasti sinäkään.
Oletko miettinyt itsemurhaa, kuten isä?
Mä olen miettinyt sitä. Mutta raamattu kieltää sen.
Siitä joutuu Haadekseen.
Jotkut sanoo sitä helvetiksi, mä sanon Haadekseksi.
Raamattu sanoo samaa myös toisten tappamisesta.
Niinhän se sanoo.
Vietän enemmän aikaa täällä, ja...
Siinähän pojat tulevat! Hyvä että saavuitte.
Halusin puhua myös teille. Tulkaa istumaan alas.
Puhuimme tässä juuri siitä -
että asiat olisivat paremmin jos minä olisin enemmän täällä.
Ja että me... Aloitan alusta.
Me molemmat otimme töistä vapaata, jotta voisimme puhua.
Tulin tänne pyytämään anteeksi, ja se ei ole minulle helppoa...
Siitä miten viimeksi käyttäydyin.
Myönnetään, olin päissäni. Ja yksi asia johti toiseen.
Minä kyllä välitän teistä kaikista.
Enkä haluaisi olla sellainen pirun... mulkku.
Karl, sinua en kai lyönyt? Joten ei anteeksipyyntöä.
Mutta Frankie, olen pahoillani koska löin äitiäsi.
Mutta olen mustasukkainen hänestä. En pidä hänen elämäntyylistään.
En pidä homoista, ja hän roikkuu sellaisten kanssa.
En pidä vinkuvista ipanoista tai hulluista, ja täällä on molempia.
Se oli vain leikkiä.
Meidän pitää oppia elämään yhdessä.
Minä olen rakennushommissa. Minä rakennan kaikkea.
Tiedätkö miten tärkeää työtä se on, Frankie?
Te ette tiedä, millaiset paineet siinä on.
Mutta homman nimi on se, että meidän pitää oppia elämään kuin perhe.
Saatan jopa yllättää sinut sillä kysymyksellä, muru.
Nyt pitää palata raksalle lukitsemaan paikat.
Halusin vain tuoda teille hieman iloa.
Heippa, rakas.
Karl...
Frankie, olehan kiltti poika.
Ainakin hän yrittää. Mutta miten kauan se kestää?
Hän ei koskaan muutu, äiti. -Tiedän sen.
Mutta aikaansa kutakin. Yritä pysyä poissa hänen jaloistaan.
Hänellä on ollut vaikea elämä. Se on tehnyt hänestä tuollaisen.
Myös meillä on ollut vaikea elämä.
Sinä olet melkoinen poika, Frank.
Joskus vielä saat sen mitä ansaitset.
Miltä ne keksit nyt maistuisivat, Karl?
Kyllä ne maistuisi.
Auttaisitko minua generaattorin kanssa, Karl?
Nosta tämä ja vie se sisään.
Haluatko, että me nostamme sen? -En. Karl on vahva kuin härkä.
Hän on jälkeenjäänyt, mutta velho korjaamaan moottoreita.
Herran tiet ovat tutkimattomat.
Poika siis pääsi joukkueeseen, ja hänestä tulee puolustaja.
Ei ole omena kauas puusta pudonnut.
Miltä muu joukkue tuntuu? -Aika hyvältä näyttää.
Kuka on pelinrakentajana? -Baileyn poika. Hyvä heittäjä.
Kyllä. Seurasin häntä koulussa. Mutta sinusta tulee siis puolustaja?
Hyvä, Karl. Saimme maalin.
Syötit yhtä hyvin kuin Wishbone.
Mä pääsin lähes viivalle, mutta koska ne pojat lähestyi -
mä päätin antaa pallon sulle.
Me voimme vielä voittaa. Sinä osaat tosiaan juosta.
Jatketaan sitten peliä.
Sinä olisit voinut tehdä itse maalin, mutta syötit minulle.
Pojat yritti kaataa mua rajusti. -Sinä olet tarpeeksi vahva.
Sinä annoit minun tehdä maalin, jotta tulisin iloiseksi.
Isäni teki usein samalla tavalla.
Häviö ei haittaa minua. Haittaako sinua?
Se oli kuitenkin hauskaa. -Mä en ajatellut mitään muuta.
Voimmeko pelata joka lauantai? -Jos mä jaksan.
Mä olen vanha ja väsynyt.
Mä olen ylpeä sinusta.
Potkaisin pääsi kasaan 25 vuotta sitten. Olet kuollut. Mihin menit?
Se oli surullista. Olin kännissä ja tein sen.
Oli pakko tehdä se.
Mä olen sun poikasi.
Minulla ei ole poikaa.
Mä olen vanhin poikasi. Karl. -Minulla ei ole poikaa.
Ne päästi mut sairaalasta. Sanoivat, että olen kunnossa.
Mä olen Bill Coxilla töissä. Korjailen ruohonleikkureita.
Nurmikko on kasvanut pitkäksi. Voisin leikata sen sun puolesta.
Sanoin, että minulla ei ole poikaa. Lähde pois. Me emme ole sukua.
Mä opin vähän lukemaan.
Mä olen lukenut raamattua.
Mä en ymmärrä siitä kaikkea, mutta aika paljon kuitenkin.
Sieltä ei löydy sitä mitä sinä ja äiti kerroitte mulle.
Sun ei olisi pitänyt tehdä sitä pojallesi.
Mä olen miettinyt sun tappamista. Miettinyt sitä aika paljon.
Mutta siihen ei kai ole tarvetta jos sä vaan istut siinä tuolissa.
Sä olet pian kuollut, ja sitten susta on päästy.
Sun ei olisi pitänyt tappaa mun pikkuveljeä.
Sen olisi pitänyt voida kasvaa isoksi.
Sillä olisi ollut joskus hauskaa.
Pikku kaveri.
Hei! Mitä helvettiä sinä teet?
Keskellä yötä saatana! -Mikä hätänä, Karl?
Mä haluan saada kasteen. -Hanki kaste jos haluat.
Soita saatana papille!
Me soitamme papille huomenna ja kastamme sinut.
Nyt on sunnuntai. Mene takaisin nukkumaan.
Mitä sinä sillä vasaralla teet?
Mä vain heräsin se kädessä.
Mitä se sillä vasaralla teki? -En tiedä.
Marie, virsi 137, kiitos.
Hei.
Hei. Miten kaste meni? -Oikein hyvin.
Hyvä... Minulla on nälkä.
Eikö ole jo ruoka-aika? Nyt maistuisi kana.
Kävisitkö ostamassa? Minä maksan. -Kelpaako se teille?
Kuulostaa hyvältä. -Kyllä kanankoipi maistuisi.
Salaattia myös. -Lähdettekö te mukaan?
Ei tarvitse. Me pojat voimme katsoa telkkarista ottelua.
Minä palaan kohta. -Pyydä se tuplakastikkeella.
Istukaa nyt tänne.
Painakaa puuta.
Halusin saada Lindan ulos talosta, jotta me voimme puhua.
Tämä on homman nimi, Frank.
Jos minä haaskaan elämäni muuttamalla tänne teidän kanssanne -
meidän pitää selvittää pari juttua.
Åidilläsi ja minulla ei ole muita ongelmia kuin sinä.
Me emme ikinä tappele. Mutta koska sinä olet olemassa -
ja minusta tulee perheen pää, sinun pitää oppia säännöt.
Ensimmäinen sääntö: Alä puhu ellei sinua puhutella.
Pysy poissa jaloistani, ja tee sitä mitä normaalit penskat.
Sinä olet omituinen ipana, ja minä en tajua sinua.
Herää unesta ja kohtaa todellisuus.
Meistä tulee normaali perhe. Minun perheeni.
Minä maksan laskut, joten te olette minusta riippuvaisia.
Mutta minä en ole isukkisi. Kunhan leikit että olen.
Ja tämä kaverisi Karl saa häipyä.
Tuo ei voi asustella autotallissa ja hiippailla vasara kädessä yöllä.
Åiti sanoi, että Karl saa jäädä... -Minäpä kerron äidistäsi!
Ålä enää ikinä koske tähän poikaan.
Päästä irti, vammainen! Kerää kamasi ja häivy!
Herätyskellot soi, Frankie. Muista mitä sanoin todellisuudesta!
Häivy täältä, vammainen.
Etkö halua syödä kanaa, Karl?
Ei kiitos. Mä menen jonnekin. -Täällä on ruokaa sinullekin.
Frank lähti myös. Poikaa ei löydy sisältä.
Minne hän lähti? -Halusi kai mennä leikkimään.
Mene nyt syömään Doylen kanssa, äläkä murehdi yhtään.
Nähdään myöhemmin.
Pyydä Frankia palaamaan kotiin. Me näemme toisiamme niin harvoin.
Rouva?
Olet hyvä äiti sille pojalle. Pidät hänestä huolta.
Sinä teet paljon töitä pojan eteen. Hän ihailee sinua.
Se poika ei pärjäisi ilman sinua.
Tuo oli kauniisti sanottu. Minäkään en pärjäisi ilman häntä.
Olet ollut myös minulle kiltti. Moni ei paista keksejä yöllä.
Te annoitte mulle hyvän olon. -Sinun kanssasi on ollut mukavaa.
Kiitos. Mä en ehtinyt kertoa tätä -
mutta mä korjasin sen pesukoneen. Nyt pojan ei tarvitse kantaa pyykkiä.
Voi kiitos paljon.
Olette olleet mulle kilttejä.
Karl?
Miten osasit tulla tänne? -Mä arvasin että olet täällä.
Mitä sä kaivelet? -En mitään.
Nyt se paskiainen aikoo muuttaa meille lopullisesti. Pitäisi karata.
Mutta äiti sanoi, että hän löytäisi meidät aina.
Doyle on hullu. Kunpa minä en olisi ikinä syntynytkään.
Mä olet iloinen että sä synnyit.
Mä en taida asua siellä enää. -Sinun täytyy suojella minua.
Se paskiainen ei saa häätää sinua. -Ålä käytä tuollaista kieltä.
En minä mitään pahaa, mutta miksi et pistä sitä Doylea kuriin?
Olet vanhempi kuin hän. Ja vahvempi.
Isä ei olisi antanut hänen kiusata meitä.
Se veikko on paljon mua ilkeämpi. Se antaisi mulle köniin.
Niin kai. Minä olen todella väsynyt.
Minun ikäisenäni ei pitäisi olla väsynyt.
Mä olen myös väsynyt.
Se että mä en ole enää paikalla -
ei tarkoita että mä en välitä sinusta.
Mä välitän todella paljon. Meistä tuli heti ystäviä.
Ja minä välitän sinusta. Tulethan sinä aina olemaan paikalla?
Me olemme silti ystäviä, vaikka olisin missä.
Mä haluan antaa nämä kirjat.
Et voi antaa kaikkia kirjojasi. - Mä haluan antaa ne.
Ehkä sinä tajuat niitä paremmin kuin mä.
Mä tein pienen kirjanmerkin. Se on sen joulukirjan välissä.
Kiitos paljon.
Tiedätkö kun joskus tuntee jotain, mutta ei tiedä miksi?
Nyt on sellainen tunne. -Millainen?
En tiedä. Erilainen.
Sinä aiot lähteä, Vai mitä?
Tekisitkö mulle palveluksen? -Kyllä varmasti.
Kun lähdet täältä, älä mene kotiin sen Doylen luokse.
Mulla on tunne, että se voi tehdä sulle jotain.
Sun ei pitäisi olla siellä kun se on päissään ja ilkeä. Eikä äitisi.
Mene tänään sen kaverin luokse. Sen äitisi ystävän.
Lupaatko kunniasanalla? -Lupaan.
Tuleeko kaikki vielä kuntoon?
Kaikki tulee vielä kuntoon, poika.
Nyt mä haluaisin laittaa käteni sun ympärille. Sitten pitää mennä.
Mä rakastan sinua, poika.
Ja minä rakastan sinua.
Pitää mennä.
TULET VIELÅ ILOISEKSI
Karl?
Karl? Haluatko tulla sisään? -En ehdi jäädä.
Mä haluan pyytää palvelusta.
Mä haluaisin että sä hakisit rouvan ja pojan tänne ensi yöksi.
Onko jokin vialla?
Se Doyle juopottelee taas ja on ilkeä ihmisille.
Lupaatko mulle sen? -Kyllä. Onko hän satuttanut heitä?
Ei vielä.
Anna tämä rouva Wheatleylle. Siinä ei ole paljoa.
Mutta ehkä se auttaa. Siinä on se mitä Bill Cox maksoi mulle.
Entä sinä? Haluatko jäädä tänne?
Ei sitä kai tarvitse pitää naisista ollakseen hyvä isä.
Sä olet ollut mulle reilu.
Raamatun mukaan kaksi miestä ei saisi maata yhdessä.
Mutta Herra ei varmasti lähetä ketään sinunlaista Haadekseen.
Se poika, Frank... Hän asuu omassa sydämessään.
Se on iso paikka asua.
Pidä pojasta hyvää huolta.
Kyllä pidän.
Karl?
Missä kaikki muut ovat?
Oletko nähnyt heitä?
Enkö käskenyt sinun häipyä?
Miten sitä saa yhteyden poliisiin?
Käyttämällä puhelinta kai.
Mitä numeroita tarvitaan?
Etkö näe, että yritän rentoutua?
Minä kai käskin sinun häipyä täältä.
Mitä pirua sinä teet tuolla ruohonleikkurin terällä?
Mä aion tappaa sut sillä.
Jos soitat poliisille, painele numero 911.
Pyydä lähettämään ambulanssi.
Tai ruumisauto. Jos aiot tappaa minut.
Karl!
Kyllä. Mä haluan poliisin Wheatleyjen talolle.
Mä tapoin Doyle Hargraven ruohonleikkurin terällä.
Kyllä. Mä olen varma siitä.
Mä iskin häntä kaksi kertaa.
Toinen isku melkein leikkasi sen pään kahtia.
Tämä on pieni valkoinen talo Vine Streetin ja toisen kadun kulmassa.
Pihalla on kuormuri jossa lukee Doyle Hargraven urakointi.
Mä istun täällä ja odottelen.
Doyle sanoi, että lähettäkää myös ambulanssi tai ruumisauto.
Kiitos.
Sitten...
Kolmantena päivänä minä pesin hänet, koska hän ei ollut kovin puhdas.
Pesin oikeat paikat. Hän oli eka mitä olin pitänyt vähän pidempään.
Yleensä en jaksa keskittyä pitkään.
En voi väittää, että nainen nautti vierailustaan.
Mutta se rätti hänen suussaan -
piti valitukset vähissä. En pidä puheliaista ihmisistä.
Minä haluan hoitaa puhumisen. Siksi pidän sinusta.
Sinä olet niin rento tyyppi.
Vaikka joskus vaikutat kireältä.
No millaista ulkomaailmassa oli?
Oliko hauskaa? Tapasitko uusia tuttuja?
Mä ystävystyin yhden pojan kanssa.
Aivan varmasti niin!
Se ei ole minun suuntaukseni. Minä olen suuntautunut toisin.
Millaista siellä sitten oli?
Se oli liian iso paikka.
Tämä paikka ei ole liian iso, eihän?
Tiedätkö mitä?
Tänään olen anteliaalla päällä. Voisin kuunnella sinua.
Sinulla on varmasti paljon tarinoita.
Karl?
Kenet sinä tapoit?
__ Tapoitko sen pojan? -Alä puhu siitä pojasta mitään!
Itse asiassa, älä sano mulle enää mitään.
Mä en kuuntele sinua enää.
Suomennos: Tommi Hämeranta SDI Media